- el teatre lliure
- programació
Si t'interessa aquest espectacle també et pot interessar...
Afegeix un nou comentari
![](http://webantiga.teatrelliure.com/sites/default/files/styles/foto_fitxa_espectacle/public/espectacles/imatges/linapolina_esp.jpg?itok=_zmMbHVi)
intèrprets
veu Lina Sastri / guitarra Filippo d'Allio / mandolina i segona guitarra Claudio Romano / violí Gennaro Desiderio / percussions Salvatore Minale / vent Sasà Piedepalumbo / clarinet i saxo Gianni Minale / contrabaix Luigi Sigillo / piano i teclats Gaetano Desiderio
tècnics de llums Gianni Caccia i Francesco Adinolfi / tècnic de so Rosario Assentato / producció executiva Costantino Petrone
producció Sastreria S.R.L.
espectacle en italià sobretitulat en català
durada aproximada primera part 1h. pausa 15' segona part 30'
seguiu #linapolina al twitter
Horaris
a les 21h.
Preus
tarifa a | |
preu | 29€ |
compra avançada (abans de la data d'estrena) |
26€ |
amb descompte* (excepte els dies de l'espectador) |
24,50€ |
tarifa última fila (en determinades funcions) |
15€ |
*Venda d’entrades amb descompte del 15% amb el Carnet Jove, + 25 estudiants, menors de 14 anys, jubilat, aturats, persones amb disminució, famílies nombroses i monoparentals, abonats al TNC i Mercat de les Flors, TR3SC, Biblioteques i Teatres comarcals. Per als subscriptors de La Vanguardia, el descompte només es farà efectiu a taquilla.
La premsa ha dit
“El públic segueix l’actriu per les muntanyes russes de la sensualitat musical i l’aplaudeix.”
(Ansa.it)
“Un espectacle que fon prosa, música i dansa, que narra la Nàpols de Sastri, la seva terra, en una paràbola poètica, en un flux de l’ànima que va i ve com el mar. Narra el temps de tornar a casa, als seus orígens, barrejant els records, les nostàlgies i les felicitats més íntimes.”
(Corriere della sera Roma)
“Sastri superlativa canta l’ànima de Nàpols. Un vincle únic i inesborrable, el d’una gran actriu amb la ciutat que la va veure néixer. Lina Sastri i Nàpols són una mateixa cosa. (···) És difícil explicar amb paraules què és Linapolina. Un retrat de contradiccions, plaers i pors de la ciutat més alegre i turmentada d’Itàlia, una cançó sentimental a la llum de la lluna que es reflecteix al mar, la lluita d’una dona que fuig de les seves hipocresies, vida autèntica per afrontar, per empaitar i atrapar en una abraçada apassionada. (···) El costat humà, tràgic, alegre i despietat de Nàpols. (···) Sastri fa una interpretació magistral entre la prosa, el cant i la dansa, als límits del concert però sempre a la platja de l’escenari, banyada per les emocions. És una força de la natura que testimonia que l’ànima napolitana és immensa i preciosa, que l’art existeix i que no s’ha de perdre.”
Giuseppe D’Errico (Critical Minds)
“La Sastri escriu, dirigeix, canta i dansa en un escenari que l’envolta. Transmet la seva energia, el seu amor per la idea d’una ciutat que forma part d’ella, com la seva anima. I el seu relat es converteix en un tango seductor que encanta a tothom que tingui l’audàcia de creuar la seva mirada, feta de sol i de mar.”
Mariaelena Prinzi (WebMagazine)
“Un espectacle molt particular que no sé com definir: un recital, una barreja, una tesi universitària… potser tot això. Sens dubte, un acte d’amor d’una actriu napolitana envers la seva ciutat natal. (···) Aquest espectacle no es pot descriure només amb paraules, perquè no es pot descriure un flux incontenible de música, cant, llum, sensacions i records de tant temes musicals que hem sentit durant anys, les millors cançons dels últims 200 anys de Nàpols.”
Attilio A. Romita (Grey Panthers)
“S’hi dibuixa Nàpols, port de mar de mil ressons, que és un lloc real i també un somni que portem a dins. Lina és Nàpols, Nàpols és Lina.”
Claudio Costantino (Guide sul web)
“Passió i poesia, un gran homenatge a Nàpols. Una història d’amor infinita esculpida al nom, una dona i actriu que encarna l’esperit passional de la seva Nàpols. L’artista defineix l’espectacle com una ‘cantata poètica amb música’, però és molt més, és talent en estat pur, és cos vibrant que dansa, és concert de fragments immortals que prenen tons intensos i penetrants gràcies a una gestualitat canviant i a una veu capaç de tots els tons i registres. La Sastri és una força de la natura, una intèrpret generosa i incansable. (···) Un homenatge rodó a la ciutat natal, ric d’humanitat, perfumat de mar i de napolinitat, intens i excitat, fort i extrem com l’ànima veritable de Nàpols.”
Francesca Motta (La Sicilia)
“Linapolina, amb dramatúrgia i fragments poètics de Lina Sastri, que es revela també com una actriu extraordinària. Els fragments que introdueixen i fan d’interval entre les prop de trenta cançons que interpreta amb la passió de sempre tenen una mà segura, ferma i extremadament lírica, compensen i a cops també arrisquen el patrimoni musical que constitueix el corpus únic d’aquest espectacle preciós i singular.”
Mario Di Calo (malacopia)
“Una interpretació aspra, terrible, passional, que porta a la llum el cantó més femení i sensible d’una Nàpols que només pot reconèixer qui l’ha viscut, i que ens recorda que la vida és bellíssima… com el mar! Aplaudiment per als músics, tots capaços de crear una atmosfera única i surreal, especialment Gennaro Desiderio al violí.”
Enrico Ferdinandi (Platea)
“Com si fos una petxina que retorna els sons només a qui la sap escoltar, la dama de l’escena i dels dels caminois canta tot el repertori de la cançó napolitana. (···) Sastri es mou sinuosa entre taules i cadires i canta un viatge personal i universal. (···) Un cos, una veu, vuit músics i tot l’univers del mar, de la lluna i dels ganivets, per explicar Nàpols i retrobar en ella mateixa, reflectida en un mirall de llum carnal, tot allò que "Napule è".”
Adriano Sgobba (Recensito)
“Un espectacle de 120 minuts que recorre les fases més importants del repertori sonor de la Campània, combinant-lo amb un soliloqui d’unió que guia l’espectador entre els temes preponderants de la territorialitat i del flux continu, dibuixat perfectament per la representació i la imitació sonora del mar.”
Romaitalia.lab
“Linapolina és Lina Sastri, totes les cares d’una dona de mar, contradictòria, antiga, conscient, lliure, que encara creu que la vida és bella i no té por de dir-ho, no té por de ser banal; les paraules fan un viatge per la seva ànima i passen per la terra i pel cel per sortir ardents com la lava de volcà i es barregen amb la música de la tradició napolitana, tornades a arranjar magistralment pels musics en escena. (···) El coreògraf hongarès Rudolf Von Laban considerava dansa “tot allò que té a veure amb les potencialitats del cos humà, inclosa la veu”. Li manllevo la poètica per definir l’últim treball de la Sastri: una única, llarga, envolvent i meravellosa dansa.”
Marcella Santomassimo (Scene Contemporanee)
“Es crea una màgia, una atmosfera intensa que naturalment deixa com a intèrpret indiscutible l’excepcional Lina Sastri , dama del teatre italià, que regala al públic de sala un espectacle de molt d’art. Assistim a l’autèntica bellesa de l’art, d’aquell art teatral i napolità que Sastri testimonia. (···) S’ha de veure.”
(Teatro Italiano)
Espectacles Relacionats
Dolore sotto chiave
Le voci di dentro
Manca solo la domenica
Concert especialíssim, fet a la mida del Lliure, de la cantant i actriu napolitana Lina Sastri. I primera estança del trajecte artístic que ens ha de dur del Mediterrani a Buenos Aires. Una ocasió única per reconèixer en Nàpols la força d'una tradició comuna amb la veu exquisida d'una artista completa.
El meu nom s'acaba amb l’inici del nom de la meva ciutat, el nom de la meva ciutat s'acaba amb l’inici del meu nom, el nom de la meva ciutat comença amb el final del meu nom, el meu nom comença amb el final del nom de la meva ciutat.
LinaNapoliLina.
He provat de dir-lo com un únic so, i sembla realment que digui, que canti, sempre…
Nàpols... sense fi, Nàpols, fins a l'infinit. Per això he volgut anomenar així aquest espectacle, aquest concert de música i paraules amb què explico la meva terra amb la seva música immortal, infinita, acompanyada per vuit músics. Passo com sempre de la paraula a la música, a la dansa, en un influx de l’ànima que va i ve, com el mar. He triat per subtítol Le stanze del cuore perquè, escrivint-lo, assajant-lo, m’he adonat que cada paraula, cada vers i cada nota visitaven un espai de l’escenari, feien viure emocions i pensaments. Per primera vegada, cada paraula meva, cada vers brollava sol, i així l’he deixat i l’he col·locat a l’espectacle, que s’ha anat convertint en una ‘cantata poètica amb música’. Vaig començar amb Cuore mio a explicar la meva música que es converteix en teatre, i van seguir Melos, Corpo celeste, Mese mariano i, després, el text de La casa di Ninetta, fins arribar a Per la strada, pel qual vaig triar música napolitana contemporània.
Ara és hora de tornar a casa, a l’espai conegut, però amb el bagatge d’aquests anys que sempre m’han fet mesclar instruments i notes sense cenyir-me als camins habituals, sinó buscant-ne sempre de nous per a la música, recorreguts que no temen cantar la tradició ni s’hi limiten, buscant el teatre dins la música, considerant cada cançó com un moment d’emoció que s’ha de comunicar amb la veu, amb el cant, amb el cos, amb el cor, amb l’ànima. Amb la tria dels instruments i dels colors de la música, amb la llum, amb els silencis. La llibertat és la nota més bonica i me la concedeixo, és el regal més gran que em fa la música i per això la trio, avui més que mai, com una etapa important de la meva vida dedicada al teatre i a l’art.
Lina Sastri